ПРАВО НА ОСВІТУ В ПРАКТИЦІ ЄВРОПЕЙСЬКОГО СУДУ З ПРАВ ЛЮДИНИ: ЗАГАЛЬНОТЕОРЕТИЧНИЙ АНАЛІЗ - Котуха Олександр Степанович; Подорожна Тетяна Станіславівна (Видавничий дім «Гельветика», 2022)
Актуальність теми дослідження зумовлена тим, що освіта, займаючи центральне місце в житті кожної людини та суспільства, є основою духовного вдосконалення особистості, економічного добробуту людини та розвитку будь-якої держави. Право на освіту відіграє важливу роль у системі прав і свобод людини та громадянина, має складні зв’язки з багатьма з них. Зазначено, що у більшості країн Європи право на освіту має соціальну спрямованість. Для європейських країн характерно таке: безперервна освіта; обов’язковість початкової освіти; стандартизовані способи організації навчального процесу, регулювання участі в ньому учнів, батьків та викладачів; велика увага приділена фінансуванню та захисту права на освіту; доступність технічної професійної освіти у вигляді розвитку освітніх стандартів; створення вищих спеціальних школа та університетів. Наголошено, що у практиці ЄСПЛ у справах, що стосуються порушення прав заявників на освіту, є справи, за якими відповідачем виступає Україна. Проте скарги щодо України нечисленні і жодного разу не були предметом розгляду Великої Палати. Остання ухвала палати Суду щодо закриття «освітньої» справи у скарзі громадянина України датована 6 червня 2006 р. (Dudar v. Ukraine). У цьому питанні національним судам під час розгляду справ, пов’язаних із порушенням права на освіту, варто враховувати розвиток міжнародного і європейського права за допомогою досягнення консенсусу в питаннях мови, освіти, навчання, які демонструє Європейський суд з прав людини. Варто звертати увагу на те, що Суд у тлумаченні загальних норм права неодноразово спирався на міжнародно-правові документи, які стосуються прав національних меншин, прав дитини, а також прав осіб з інвалідністю, використовувати ці міжнародні документи у зв’язку із сучасною ситуацією, що склалася в Україні. Зроблено висновок, що завдяки прецедентній практиці Суду право на освіту стало гарантованим на міжнародному рівні. І, незважаючи на різноманітність систем освіти в європейському регіоні, держави-члени Ради Європи визнають за потрібне сприяти вільному доступу європейської молоді до інтелектуальних ресурсів членів Ради Європи, вивченню всіма громадянами європейської культури і мов, історії, культури інших країн.
THE RIGHT TO EDUCATION IN THE PRACTICE OF THE EUROPEAN COURT ON HUMAN RIGHTS: GENERAL THEORETICAL ANALYSIS
Юридичний науковий електронний журнал. №10. 2022
Keywords: право на освіту; практика ЄСПЛ; міжнародні акти; європейська система захисту права на освіту; європейські освітні стандарти; право ЄС; імплементація; європейська міждержавна інтеграція